Nem Mozart.
Észrevettem.
Volna szíves fordítani, Madame?
Egyszer hallottam a szél zúgását a fák közt.
Azt hiszem, ezt jelenti.
Egyszer hallottam a hangját a gyerekek nevetésének.
S forró könnyeket hullattam az elveszett fákért.
Engedjétek a kisgyerekeket a fákhoz, s én reményt adok nekik.
De sajnos nincsenek fák a szegény elveszett gyerekeknek.
Romlottság a játékuk.
A pusztulás a szórakozásuk.
És csak a káoszra mászhatnak fel.
Bravó!
Csodálatos volt.
Szerintem megkapod a fáidat.
Köszönöm.
Ne, egyedül is megy.
Elnézést.
BRONTE DlÉTÁJA: JOGHURT, MADÁRELESÉG, HÚS NINCS.
ADLER CSALÁD: LAUREN.
Monticello arckrém.
Bőrtápláló arckrém.
- Remélem, megfelel a kanapé. - Persze.
- Köszönöm. - Mit?
A mai estét. A dalt, a verset.
Nem magáért tettem, hanem magamért.
Dühös volt, mikor beállítottam Laurennal.
És ha maga dühös, akkor nem tanulunk.
És ha nem tanulunk, akkor nem lesz zöldkártyám.
Most is éppen komponál valamit?
- Komponálok? - A dallam, amit dúdol...
Dúdolok? Én nem dúdolok.
Dehogynem. Egyfolytában.
Ha zavarja magát, abbahagyom.
Nem. Szeretem.
Az első dolog, amit szeret bennem.
Én nem utáIom magát, George. Nincs véleményem magáról.
Szeretnék túl lenni rajta, hogy folytathassam az életem.
Én meg arra várok, hogy az enyém elkezdődjön.
Rendben. Lássunk munkához.
Ezek a nagymamám házánál készültek.
Meseszép ez a rózsakert. A nagyapám keze nyoma.
Ez a ház mögött van. Ez a parton készült.
Odavoltunk ezekért a kis kalapokért.
Ez az óvodáskori képem.
A fivéreim és a nővéreim.
Az apám író, Connecticutban élnek.
Mindnyájan híres írók neveit kaptuk.
Apám azt akarta, hogy művész legyek.
A táncolást helyeselte, de a kertészkedést nem sokra becsüli.
Ez itt Colette. Austen, Lawrence és Eliot.
Ez az apám. De ez jobb kép róla.
- Határozott arc. - Határozott ember.
Határozott véleménnyel.
Maga meg az apám tűz és víz.
Biztos gyűlölnék egymást.
Miért?
Mert maga jobb oldali nézeteket vall.
Nem vagyok egyik oldali sem. Inkább magára mondanám.
Minden gondolata ugyanazon alapszik.
Ez nem igaz.
Ezek a főiskolai tüntetések.
- Miért tüntettek? - Ó, mindenért.
Ez Lauren.
- Phil? - Igen, ő Phil.
Szerelmes Philbe?
Igen, szeretem őt, mert kedves és érzékeny.
Vegetáriánus.
Odafigyel rá, mit ad a testének.
Ellentétben velem. Nagy disznó.
12 évesen csináltam ezt.
Nem csúfolták érte az iskolában?
Az iskolában? Nem. 10 évesen kimaradtam.
Ilyen volt az apám karján is.
Autószerelő volt, de mindig a cigányokról álmodott.
Szeretett volna cigány lenni, vándorolni.
Ezt a szívet egy putain rajzolta. Tudja ki az? Prostituált.
Kettő is volt a környéken.
Liane és Michelle.
Michelle-nek csodás hosszú vörös haja volt.
Ez a szívet mutatja: Szerelem és gyűlölet.
Aki azt mondja, hogy mindent szeret,
az nem igaz. A szív már csak ilyen.
Ez az őszinteségem.
Ezt pedig komisz kölyökként csináltam, mikor az utcán éltem.
Kés. A bosszú jelképe.
Ha valaki elbánik az emberrel,
addig kell hordani ezt a tetoválást,
míg meg nem öli.
Akkor kell rajzolni még egyet, de már kés nélkül.
- Magánál ez hiányzik. - Nem találtam meg az illetőt.
Ült már börtönben?
Igen.
Miért?
Gyerekes csínyekért.
Kocsikat loptunk, semmi komoly.
Mikor szokott menstruálni?
Hogy?
Mikor menstruál? A hónap elején, végén?
A hónap elején.
Az elején... Értem.
Nem hittem el magáról, hogy tényleg zeneszerző.
Annyit hazudtunk már, ki tudja mi igaz.
Bízzon a megérzéseiben.
Ő volt az első fiúm a gimiben.
Ő is zenével foglalkozott.
Ügyesen játszott a tolós pozánon.
Ő volt az első, aki megcsókolta a száját?
Nem hiszem, hogy ezt is megkérdeznék.
Jó éjszakát.
- Bronte. - Igen?
Az ágy melyik felén alszik?
A jobb felén.
Akkor enyém a bal fele.
Rendben.
Bronte, ideje tanulnunk.
Munkára.
Afrika, vasárnap.
Drágám, meleg van itt Afrik ában és minden nagyon zöld.
Az elef ántok megint nyugtalanok voltak,
azt hiszem, a dobok miatt.
A dobpergéstől megőrülnek.
Minden nap nagyon hiányzol.
Mindig ugyanazt k érdezem magamtól:
Mikorjössz el végre, drágám.
Kedves George, a lak ásunk gyönyörű.
Csak a halas medencére kell néznem és máris eszembe jutsz.
Siess haza. Velem vagy minden gondolatomban.
Sok szeretettel: Bronte.
Olyan nevetséges.
A zöldkártyáért bármit.
Kérem a fényképezőt. A kék ég is megvan.
Nászúton vagyunk, tehát idétlenül vigyorgunk.
Ez jó lesz. Most síléccel is.
Majd én fotózok. Adja ide.
Ja és a szlalom! Ebben nagyon jó vagyok!
Ne takarja el az eget.
Ez az. Nagyon jó.
Szuper, így tovább.
Óriási.
De aranyos.
Politikai balett.
Én vagyok az elnyomott, maga a győztes.
Győzelem!
- Jó lesz? - Jó. Még egyet.
A zöld levelet hajtsa a háta mögé.
Az a bokor nem jó, hajtsa félre.
A dzsungelképhez kell a zöld növény.
- Érezni az elefántokat? - Én éreztem.
Hadonásszon a késsel...
Ez lesz az.
- Ez olyan hülyeség. - Jól csináljuk.
Még egyet.
- Még egyet. - De miről?
A szerelő. Egy jó férj mindent megszerel a ház körül.
Oké!
- Ehhez mit szól? - Remek.
Gyorsan.
Mosolyogjon.
Barkácsoljon.
Maradjon itt.
Meglepetés! Ltt vagyunk kicsim.
Anya, miért nem szóltál előre.
- Fölmehetünk? - Persze...
- Biztos nem zavarunk? - Gyertek csak fel.
Jönnek a szüleim, katasztrófa.
El kell tűnnie.
- Átöltözöm. - Arra nincs idő.
Vigye a síléceket. Tegye a szekrénybe.
Nyissa ki, kérem. Kösz.
- Engedjen ki. - Elnézést.
Menjen. Kitalálok valamit.
Beszélhetnék önnel és a kedves férjével, Mrs. Fauré?
Éppen indul...
Miért jönnek ide a bevándorlási hivataltól?
- A múlt éjjel dobolást hallottam. - Ne most beszéljük meg.
Kérdezgettek magáról meg a férjéről.
- Nem titkos ügynök? - Már hogy lenne?
Anya, apa!
Mi folyik itt?
- Később megbeszéljük. - És a dobolás?
- Később. - Mi?
Viszlát.
Ha tudom, hogy jöttök, készítettem volna valamit.
Hoztam ennivalót.
Miután te nem jársz haza, hát eljöttünk mi.
El ne hidd. Dolga van New Yorkban.
Ez tüneményes.
Bemutatom George-ot.
- Jó napot. - Kézcsók.
Ezermester.
Nyugodtan fejezze be a munkáját, George.
Igen, befejezem.
Drágám, csodálatos itt.
Már értem mitől voltál olyan izgatott.
Szűk akár egy egérlyuk.
Sikerült megkötnöd a szerződést, apa?
Erről most ne beszéljünk.
Hogy megkötöttük-e? Nem. Visszaléptek a szemetek.
Hazudtak nekem.
Ne izgasd fel magad.
Amit igazán gyűlölök, az a hazugság.
Inkább olvass újságot, mi körülnézünk a lakásban.
- Csak ideges. - Megértem.
Akár egy földi paradicsom.
Tudok segíteni?
Nem, köszönöm. Csak méregetek.
Méreget?
Már megvan a gyerek. Koraszülött lett.
- Hogy hívják? - Tiffany.
A kislány Tiffany, a kisfiú Tarquin.
Köszönöm.
Hatásvadászat.
A férje írónak is hatásvadász.
Akkor is az, talán nem?
Dugnom kell.
Tessék?
Sürgősen dugnom kell.
Azt hittem, menni készül.
- Igen, de a vízcsap folyik... - Ne folytassa.
Nézze meg a mosogató alatt.
Megyek, segítek George-nak.
Kicsit elveszettnek tűnik.
Hozom az orchideákat, biztosan indulni akartok már.
Maradj csak, nem sietünk.
Maga igazából nem szerelő, ugye, George?
Nem. Zeneszerző vagyok.
Én takarítottam, amikor elkezdtem írni.
Jó pár éve.
Épp, hogy összeházasodtunk. A szüleim akarata ellenére.
Egy vasunk sem volt. Első látásra egymásba szerettünk.
Nehéz idők voltak.
HÁZASSÁGI KIVONAT De ha az ember szerelmes...
- Egy hajóúton kerültünk össze. - Bocsánat.
- Majd én felveszem. - Hagyja csak.
Bronte, gyere csak ide.
Köszönöm.
Egy menekülési gyakorlat közben történt.
Ugyanabba a csónakba ültettek minket.
Nem kéne indulnia, George?
Csak menj szépen vissza.
Kifelé!
Kiválóan elvagyunk itt.
Gyerünk, ki innen.
Eszmét cserélünk a zenéről, szerelemről, síelésről.
Meg mindenféléről. Igaz, George?
Üljünk le.
Tetszik nekem ez a te George-od, Bronte.
Elbűvölő ember.
Nem az én George-om, anya. Már rég el kellett volna mennie.
Elszórakoztatja apádat. Legyünk hálásak neki.
- Magasság: 172 centi. - 174!
- A súlya 65 kiló. - Még csak 56.
- Szeme? - Barna.
Van egy kis sebhely a bokája fölött.
- Honnan tudja? - Láttam.
- Született 1959. augusztus 24-én. - Helyes.
Most én jövök.
Szeme színe zöld.
- A magassága... - Orra nagy.
A magassága 182 centi.
- A súlya... - Mit számít a testsúly?
17 évesen ismerte meg Helene-t, aki a párizsi egyetemen tanult.
Tőle tanult kottát írni és olvasni.
Együtt éltek hét évig, amikor Helene meghalt.
Ezután maga több évre felhagyott a zenével. Így volt?
Nem szereztem zenét, csak zongoráztam. Bárokban.
Anton hallotta magát játszani Párizsban,
és felajánlotta, hogy segít új életet kezdeni Amerikában.
Arra ébredtem, hogy ebben a gyönyörű országban vagyok.
A lehetőségek hazájában.
Folytassuk.
Két férfival élt együtt. Előbb Peterrel, majd Stevennel.
Rendes fickók voltak.
- Rendesek? - Maga mondta.
Steven feleségül akarta venni,
de maga szerint a házasság unalmas.
Kivéve a miénket.
Aztán megismerkedett Phillel.
Phil.
Őt tényleg szereti, igaz?
Ezt mégsem mondhatja el nekik.
Aztán otthagytam Philt és...
Hozzám jött feleségül, mert...
Mert olyan más volt és helyes.
És kész ezermester.
Rengeteg barátnője volt,
de egyiket sem szerette igazán, kivéve engem.
Azért szeretett épp belém, mert...
Kéne egy jó indok, de egy sem jut eszembe.
Nem lehet ennyire nehéz okot találni.
Lássuk csak. Muszáj kitalálnunk valamit.
Megvan.
Mióta ismerem, újra hallom a zenét.
Kislánykoromban is ez történt.
A bili... Emlékszik?
Mi a gond? Ötöst adtam.
- Mi történt? - Semmi.
Menjen haza nélkülem. Phil!
Menjünk el hozzád.
- Beugorhatunk Angelohoz is. - Nem.
- Éhes vagyok. - Erre megyünk.
Foglaltam asztalt.
Együnk valamit itt a sarkon.
Előre elterveztem mindent, nem tűrök ellentmondást.
Szóval, mit csináltál, amíg nem voltam itthon?
Nem sokat.
- Talán hiányoztam? - Igen.
Te is nekem.
- Biztos, hogy hiányoztam? - Persze.
Nem úgy festesz.
Te jobban hiányoztál nekem, mint fordítva.
Nem igaz.
Kár, hogy nem jöttél el, gyönyörű volt.
Elképzeltem magunkat a világ végén kertészkedni.
Egyik éjjel gyönyörűen világított a Hold, látnod kellett volna.
Itt is az a Hold sütött.
De ott nincs ez a sok szemét a levegőben.
Bódító volt.
Felhős éjszakának indult, de váratlanul
ragyogó holdsugár tört át a felhőrétegen.
Mintha nappallá fordult volna az éj.
Hatalmas árnyakat vetettek a fák.
Istenem, de szép.
- Most menj haza. - Nem megyek.
Phil!
Még a portás sincs itt.
Találkozunk holnap. Kérlek.
Csak az ajtóig.
Hátha gonosz támadó leselkedik rád.
Szép kégli.
Elkísértél az ajtóig, úgyhogy mehetsz.
Az üvegházat muszáj látnom.
Túl sokat ittál ma este.
- De jó így átölelni. - Phil, ne.
Kérlek.
Nem hallottad, mit mondott?
Tünés innen, világos?
- Ez meg ki? - Tűnj el vagy kidoblak.
- Honnan veszi a bátorságot? - Ki ez a barom?
- Ki innen, te zöldségevő! - Mit képzel, ki maga?
Én vagyok a férje!
Mit mondott?
A feleségemet szorongatja. Tünés!
Bronte, igazat beszél?
Igen, de nem úgy, ahogy gondolod.
Tessék?
- Ki innen. - Egy pillanat.
Maga az a pincér az étteremből.
Ki innen.
Ki fogom deríteni, mi folyik.
Tűnj el, te uborka!
Most maga tűnik el.
Holnap lesz a meghallgatás!
Ki innen!
- Most ideges? - Ideges?
Kifelé!
- Az interjú! - Nem érdekel mi lesz.
Tűnjön el vagy hívom a Bevándorlási Hivatalt.
Ennél a börtön is jobb. Ott egyedül lennék a cellámban.
Ne gyerekeskedjen.
Bronte!
Nyissa ki.
Bronte.
Eresszen be.
Ébresztő. Keljen fel.
Mit képzel? Ki innen!
Jaj, ne.
Felkelni. Menjen aluljáróba.
Maga az!
Jó reggelt, Mrs. Bird.
Amióta ideköltöztek, folyton csak baj van.
Nem akartalak felébreszteni, drágám.
Itthon hagytad a kulcsod?
A kulcsot mindig elfelejtem.
Miért nem mentél motelba, drágám?
A lakóbizottság nem fogja eltűrni, hogy a lépcsőházban aludjon.
Nem Afrikában van!
Tisztában vagyunk vele. Nem fordul elő többet.
Miért csinálta ezt az éjjel?
- Utálom a vegetáriánusokat. - Nem vicces.
- Elvesztettem a fejem. - Ez bocsánatkérés akart lenni?
Phil nem illik magához.
Ő törődik az érzelmeimmel. Nem úgy, mint maga.
Nincsenek is érzelmei.
Maga meg horkol és pocsék a modora.
Ha magának ez számít, akkor maga egy sznob.
Maga egy trehány, túlsúlyos disznó.
Felvág a függetlenségével, de fél az apjától.
Az apám kezdett valamit az életével.
A maga életéből hiányzik a spontaneitás.
40 évesen még parkban alszik.
Ja, és Phil... plátói szerelem két zöldség között. Kefélnie kéne.
Ez annak a mocsoknak a nyelve ahonnan jött és ahol végezni fogja.
Én mocsok vagyok?
Maga meg mint egy növény. Egy kaktusz.
Most már van véleményem magáról. Gyűlölöm!
Végre érez valamit.
- A kihallgatás! - Jézusom.
- Nem lehetne... - Majd én kivasalom.
Metróval megyünk.
Nem jutnak sehová. Eltört egy főnyomó cső.
El fogja önteni az egész várost.
A másik oldalon fogunk egy taxit.
Túl messze van, Bronte.
Túl messze van.
Gyerünk, arra!
- Biztos erre kell menni? - Igen.
Nem szabad eltévednünk.
Bízzon bennem. Ismerem a parkot.
Jobbra.
Gyerünk, gyorsan.
Vigyázzon.
Mindjárt ott vagyunk. Már nincs messze.
Taxi! Taxi!
75-ös!
Utánuk mi jövünk.
Bronte: Madáreleség, saláta, se hús, se olaj, se bor.
Lauren Adler barátnő...
Monticello...
- Az apja Bertrand vagy Bernard? - Henri.
76-os!
Ltt várakozzék, Mr. Four.
Mrs. Four, ön jöjjön utánam.
Mr. Fauré, mint tudja, kétségek merültek fel,
hogy a házasságuk törvényes-e.
Felteszek néhány részletekbe vágó kérdést.
A válaszaitól függ majd a döntésünk.
Feleljen kérem röviden és lényegre törően.
Emelje fel a jobb kezét.
Megesküszik rá, hogy az igazat fogja vallani?
Esküszöm.
A neve Bronte Michell Fauré?
A feleségem édesapja író.
- A neve? - Sydney Parrish.
Nincs semmilyen iskolai végzettsége.
12 évesen megszökött hazulról.
Növények. Imád minden virágot és gyomot.
Ezeket kutatja.
Tudja, hogy imádom a salátát.
A zsíros ételeket szereti, elvégre francia.
Madáreleséget is képes enni.
- Madáreleség? - Igen.
És az a koffeinmentes kávé... Ha már ivott rémeset...
Folyton dudorászik.
- Dudorászik? - Amikor komponál.
Régen nem írt már zenét.
Azt állítja magáról, hogy nem érzékeny.
De ez nem igaz. Nagyon érzékeny ember.
Gyakran megnevettet.
Nagyon kedves az emberekhez.
Én más vagyok. Nem bízom senkiben.
George-nak nehéz élete volt.
Nem tanult meg adni, pedig annyi mindent tudna adni.
Benne béke van, bennem nincs.
Űzi a szenvedély, falja az életet.
Ennyi elég is lesz.
Pár apró részlet van hátra.
172 centi.
182 centi.
Pontosan 56 kiló.
A világért sem árulná el a súlyát.
Ő alszik az ágy jobb oldalán.
Övé a bal oldal.
A fogkeféje? Zöld.
Az enyém a zöld.
Az arckrémje?
Monticello.
Monaco. Nem. Monte Carlo.
Ezt az egy választ mindig elfelejtem.
De az összes többi válaszra emlékszik.
Nem az ő hibája, Kérem, ne bántsák.
- Nekem jól ment. - Nekem is.
Érzem, megkapja...
a zöldkártyát.
Látom még? Elhoznám a holmimat.
Odaadhatom Oscarnak.
Igaza van, jó ötlet.
Amint hallunk valamit, beadhatjuk a válást.
Amint csak lehet.
Sok szerencsét a zenéhez.
Remélem, megkapja azokat a nagy fákat.
Isten vele, George.
Minden jót, Bronte.
A gyűrű.
- Afrikai ékszer... - Nem kérek.
Jó reggelt.
Mr. Fauré megkért, hogy ezt adjam oda.
Azt hiszem, késett a gépe.
Köszönöm, Oscar.
BRONTÉNAK
Afrika, kedd.
Drágám, az elef ántok megint nyugtalanok voltak.
Olyan nyugtalanok, hogy nem bírtam tőlük aludni.
Szeretnék utolsó Istenhozzádot mondani ezelőtt a szafari előtt.
- Semmi vész. - Mi?
Monticello. Túl jól akartam csinálni.
Elszúrtam.
Miért nem mondtad el?
Semmi baj.
Egyezséget kötöttünk.
Ha elég gyorsan elmegyek,
megtarthatod az üvegházat.
Nem érdekel az üvegház.
Indulnunk kell, Mr. Fauré.
- Majd írok. - Induljunk.
Minden nap írok.
Minden levélben ugyanazt fogom írni:
Mikor jössz már végre, kedvesem?
Ne!
Megvannak még?
Akarom.
Én is.
Szeretlek.
Ripped by: SkyFury